Міністерство освіти і науки України
Університет митної справи та фінансів
Факультет управління
Кафедра менеджменту ЗЕД

Кваліфікаційна робота магістра
на тему: «Удосконалення організаційної структури організації»

Виконав: здобувач вищої освіти групи
М23-1зм спеціальності 073 «Менеджмент»
Любченко Є. К.
Керівник: д.е.н., професор Петруня Ю. Є.

Дніпро – 2024

Анотація
Любченко Є. К. Удосконалення організаційної структури організації
Кваліфікаційна робота на здобуття ступеня освіти «магістр» за спеціальністю 073 «Менеджмент». Університет митної справи та фінансів, Дніпро, 2024.
Метою роботи виступає дослідження організаційної структури організації на прикладі Дніпровської митниці та розробка пропозицій щодо її вдосконалення у відповідності до сучасних умов і міжнародним стандартам.
Кваліфікаційна робота магістра складається з вступу, трьох розділів, висновків, списку бібліографічних джерел. Робота викладена на 59 сторінках, містить 1 таблицю, 12 рисунків. Список бібліографічних посилань включає 42 найменування.
Ключові слова: організаційна структура, митниця, удосконалення, управління, оптимізація.
Liubchenko Y. K. Improvement of the organizational structure of the organization
Qualification work for the master's degree in the specialty 073 «Management». University of Customs and Finance, Dnipro, 2024.
The aim of the work is to study the organizational structure of the organization on the example of Dnipro Customs and develop proposals for its improvement in accordance with modern conditions and international standards.
The master's thesis consists of an introduction, three chapters, conclusions, and a list of bibliographic sources. The work is laid out on 59 pages, contains 1 table, 12 figures. The list of bibliographic references includes 42 names.
Keywords: organizational structure, customs, improvement, management, optimization.

Зміст
Вступ….………………………………………………………………...…4
Розділ 1. Теоретичні засади дослідження Організаційної структури Організації…...…………………………..6
1.1 Сутність, поняття та складові організаційної структури…………….6
1.2 Види організаційних структур управління організацією та особливості їх функціонування………………………………………………….13
1.3 Основні аспекти удосконалення організаційної структури організації…………………………………………………………………….…..27
Розділ 2. Аналіз роботи та загальних положень дніпровської митниці…………………………………………………….32
2.1 Узагальнена інформація про роботу Дніпровської митниці……………………………………………………………………………32
2.2 Показники зовнішньоекономічної діяльності Дніпровської митниці…………………………………………………………………………....35
Розділ 3. Аналіз ОРГАНІЗАЦІЙНОЇ СТРУКТУРИ ДНІПРОВСЬКОЇ МИТНИЦІ та методи УДОСКОНАЛЕННЯ…………………………….…..41
3.1 Аналіз організаційної структури Дніпровської митниці та визначення її виду………………………………………………………………..41
3.2 Пропозиції щодо удосконалення організаційної структури митниці……………………………………………………………………………47
Висновки……………………………………………………………….54
Список бібліографічних посилань…………………………...56

Вступ
Організаційна структура є основою управління будь-якою установою, зокрема митницею, яка виконує важливі функції в забезпеченні економічної безпеки держави, контролю за зовнішньоекономічною діяльністю, боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил. Оптимальна організаційна структура дозволяє забезпечити злагоджену роботу всіх підрозділів, підвищити їхню ефективність та відповідність сучасним викликам.
Актуальність теми «Удосконалення організаційної структури організації» зумовлена ​​сучасними викликами, які постають перед сучасними організаціями. Динамічний розвиток міжнародної торгівлі, цифровізація економіки, потреба у швидкому реагуванні на глобальні зміни та впровадження європейських стандартів управління вимагають підвищення ефективності побудови та діяльності організацій. Організаційні структури мають відповідати цим викликам, забезпечуючи злагоджену взаємодію підрозділів, прозорість процесів і результативність функціонування.
Проблема удосконалення організаційних структур активно досліджуються науковцями спеціалістами, які спеціалізуються на менеджменті. Проте, ще недостатньо вивчено особливості організаційної структури митних органів та її реагування на сучасні виклики. Це визначає необхідність поглибленого аналізу та рекомендацій щодо покращення. 
Об’єктом дослідження виступає організаційна структура організації.
Предметом дослідження виступають процеси побудови та оптимізації організаційної структури Дніпровської митниці.
Мета дослідження – дослідження організаційної структури організації на прикладі Дніпровської митниці та розробка пропозицій щодо її вдосконалення.

Завдання дослідження:
1. Проаналізувати теоретичні засади проблеми організаційної структури в сучасних розробках з питань менеджменту.
2. Провести аналіз існуючої організаційної структури Дніпровської митниці, її функціональних особливостей.
3. Визначити сучасні виклики та вимоги до організаційної структури митних органів у контексті глобальних змін та євроінтеграції.
4. Вивчити вітчизняний і міжнародний досвід управління та удосконалення організаційних структур державних органів.
5. Розробити рекомендації щодо оптимізації організаційної структури Дніпровської митниці, враховуючи сучасні тенденції управління та цифровізації.
6. Оцінити можливість впровадження запропонованих заходів у практичну діяльність митних органів України.

Розділ 1. ТЕОРЕТИЧНІ ЗАСАДИ ДОСЛІДЖЕННЯ  ОРГАНІЗАЦІЙНОЇ СТРУКТУРИ організації
1.1. Сутність, поняття та складові організаційної структури
Організаційна структура управління організацією відображає систему взаємозв'язків, діяльності та відповідальності між структурними підрозділами організації та посадовими особами в межах організації. Організаційна структура призначена для ефективної реалізації цілей організації, найоптимальнішого розподілу ресурсів та відповідного контролю за діяльністю [1].
Організаційна структура схожа на кореневу систему дерева: вона формує просторові відносини і впливає на розподіл повноважень між різними її частинами. Сама по собі «коренева система» не виконує основної роботи - вона лише забезпечує межі, в яких «корені» (елемент) намагається організувати свої ресурси для досягнення конкретних цілей. Системи організації аналогічні до систем рослин, які працюють навколо і в середині скелету, забезпечуючи рух і активність. До подібних систем в організації можуть належати комплектація персоналу, розвиток управлінських навичок, система винагород, обробка інформації, оцінка і просування по кар’єрним сходинкам, закупівля, обробка матеріалів, подання скарг, комунікаційні процеси, виробничі системи, облік, фінансування тощо. Вочевидь, що синергія між базовою структурою «кореневою системою» та динамічними системами є ключем до успіху організму, так і організації. Якщо структура не узгоджена зі стратегією та внутрішніми процесами організації, її ефективність неминуче постраждає [2].
Коли виникає потреба створити нову організацію або реформувати  існуючу, базові знання щодо принципів проектування організаційної структури управління стають критично важливими для успішного вирішення цього завдання. До основних принципів відносяться такі елементи, як відповідність, диференціація та інтеграція, технологічні аспекти, розмір організації, діапазон контролю (централізація чи децентралізація), комплектування персоналом, єдність команди та склад працівників. Важливим аспектом у цьому процесі є придатність або так звана «вирівнюваність»,  яка забезпечує гармонійне співвідношення між структурою та її середовищем. Організації, чиї структури не узгоджуються з зовнішнім контекстом або внутрішніми системами, суттєво втрачають у своїй ефективності [3].
Неефективна організаційна структура нагадує  дерево, в якому корені безладно прикріплені до ґрунту, що створює зайве напруження та протидіє там, де це зовсім не потрібно. Наприклад, якщо організація функціонує на основі самокерованих команд, але система винагород стимулює лише індивідуальні досягнення, працівники будуть змушені марнувати час і ресурси, намагаючись узгодити ці дві складові. Осмислення того, чи є організаційне середовище, структура та системи гармонійно поєднаними або суперечливими, а також як це можна скоригувати, потребує теоретичного підґрунтя, практичного досвіду та творчого підходу. [4].
Організаційна структура управління визначає склад, підпорядкування та механізм взаємодії між підрозділами та органами управління. Вона формує певні зв’язки, що регулюють здійснення влади та потік інформації. У сучасній економічній літературі організацію прийнято розуміти як групу людей, об'єднаних для досягнення спільної мети. Українські дослідники наголошують, що це не просто об’єднання осіб, а цілісна система відносин і взаємодій учасників відповідно до її структури. Організаційні структури можна класифікувати як виробничі, технологічні, структури власності та управлінські. Водночас управлінська структура є ключовим засобом удосконалення організації. Стандартизувати та інтегрувати склад і зміст різноманітних ресурсів організації [5].
Отже, організаційна структура управління – система взаємозв’язків та підпорядкованість організаційних одиниць (підрозділів) апарату управління, які виконують різні функції управління організацією (організацією) [6].
Мета організаційної структури полягає в забезпеченні досягнення поставлених перед організацією завдань, проєктування організаційних форм управління (ОФУ) має базуватися на стратегічних планах організації. Основні складові організаційної структури управління можемо розглянути в табл. 1.1:
Таблиця 1.1
Основні складові організаційної структури управління
Спеціалізація
Робіт	• Уточнення та деталізація виконання окремих завдань і обов’язків у межах професії; 
• Важливо забезпечити, щоб спеціалізація залишалася збалансованою та не була надто вузькою.	
Структуризація
Робіт	• Групування робіт здійснюється за визначеною логікою або певними ознаками. 
• Для цього застосовують функціональний підхід, що базується на розподілі функцій управління за різними критеріями, або цільовий підхід, який орієнтується на систему цілей, що потребують реалізації.	
Звітність	• Відображення субординації та управлінської норми
• Субординація передбачає, що кожна особа в межах організації повинна звітувати лише одному керівнику (в новіших моделях організаційних структур цей принцип порушено).
• Управлінська норма (або управлінський контроль) визначає, скільки людей буде звітувати перед кожним менеджером.	
Повноваження	• Підтримання субординації та управлінської норми.  
• Субординація передбачає, що кожен працівник в організації повинен звітувати лише одному керівнику (у сучасних організаційних структурах цей принцип інколи порушується).  
• Управлінська норма, або контроль, визначає кількість підлеглих, які звітують одному менеджеру.  	
Координація	• Процес координації дій між різними посадами та підрозділами організації.	
Створення структур є центральним елементом організаційної діяльності компанії. Вибір правильного методу департаменталізації та розробка комплексної й цілісної організаційної структури мають критичне значення для ефективної роботи управлінської команди. У випадках, коли в компанії виявляються ознаки слабких місць у ключових функціях, перед керівництвом постає питання необхідності реструктуризації управлінської системи. Варто враховувати, що механічне копіювання моделей управління, які успішно функціонують в інших організаціях, зазвичай не приносить результату, якщо умови ведення діяльності відмінні. З одного боку, важливо забезпечити ефективний розподіл повноважень і виконання функцій. З іншого — не можна недооцінювати якість виконання завдань та специфіку культурного середовища організації [7].
Описуючи організаційну структуру, можна виділити кілька ключових аспектів, які підкреслюють її значення: 
- Вона забезпечує узгодженість і координацію всіх управлінських функцій;
- Організаційна структура чітко формулює права та обов'язки керівників, включаючи їхні повноваження та зони відповідальності;
- Ефективність діяльності компанії, тривалість її існування та подальший розвиток безпосередньо залежать від правильно побудованої структури;
- Обрана структурна модель впливає на поведінкові характеристики співробітників, визначає стиль управління та рівень згуртованості команди [7].
Під час розробки організаційної структури управління важливо приділяти особливу увагу цілеспрямованості як одному з основних факторів. Якщо, наприклад, головним завданням організації є розширення ринків збуту, структура повинна зосереджуватися на посиленні маркетингових підрозділів. Цей підхід дозволяє врахувати особливості ринкового середовища та спрямувати ресурси на реалізацію ключових стратегічних цілей [8, С. 200 – 207].
Оптимальність структури проявляється у визначенні кількості ієрархічних рівнів. У великих корпораціях із численним штатом працівників може бути декілька управлінських рівнів, тоді як невеликі організації здатні ефективно функціонувати з одним чи двома, що дозволяє уникати зайвої бюрократії. 
Гнучкість забезпечує організаціям можливість адаптуватися до динамічних змін у ринковому середовищі. Це особливо важливо для компаній, які працюють у високотехнологічних галузях і вимушені регулярно реорганізовувати свої підрозділи досліджень та розробок, враховуючи нові технічні тенденції. 
Дотримуючись принципу автономності, організація може наділяти окремі відділи більшою незалежністю. Наприклад, у торговельних мережах кожен магазин часто розробляє власну стратегію взаємодії з місцевими клієнтами, одночасно зберігаючи єдину корпоративну стратегію. 
Проектування організаційної структури управління передбачає створення ефективної системи, яка максимально відповідає потребам бізнесу та дозволяє оперативно реагувати на зміни зовнішнього середовища [9, С.64 – 66].
Існує два ключових процеси, які лежать в основі будь-якої організаційної структури, — це диференціація та інтеграція. Диференціація стосується поділу праці, при якому завдання розділяються на окремі складові й передаються спеціалістам, що працюють у різних структурних підрозділах організації. Зазвичай цей процес активізується зі зростанням організації та ускладненням її діяльності, коли співробітники набувають більшої спеціалізації у виконанні своїх обов’язків [10].
Інтеграція передбачає необхідність координації та об’єднання розрізнених видів діяльності для досягнення єдиного результату — продукту або послуги. Загалом, чим більше завдань делегується і розподіляється, тим складніше стає об’єднати їх у цілісний процес. Диференціація, своєю чергою, формує вузькоспеціалізовані навички, що створює додаткові труднощі для менеджерів при спробах узгодити ці навички задля отримання комплексного продукту чи послуги. Пол Лоуренс і Джей Лорш визначили низку труднощів, які виникають через високий рівень диференціації. Серед основних проблем вони виділили: 
- різне походження та відмінності в інтересах працівників із різних підрозділів; 
- обмежене спілкування між групами; 
- схильність окремих підрозділів і відділів надавати пріоритет власним цілям і ролям, нехтуючи потребами інших груп або загальною метою організації [3].
Деякі загальні підходи до інтеграції включають призначення ролі координатора, що забезпечує взаємодію між різними групами, спільне виконання завдань для досягнення єдиних цілей, підвищення рівня управлінської ієрархії, формування робочих груп, команд або комітетів із міжвідомчим складом, вдосконалення інформаційних систем і організацію прямих зустрічей для кращого розуміння інтересів одна одної. 
Тип технології, яку застосовує організація, часто значною мірою впливає на її структуру. Так, організації, що працюють з пакетними технологіями, зазвичай мають іншу організаційну побудову порівняно з тими, які базуються на безперервних процесах. Технології з високим рівнем взаємозалежності елементів потребують специфічної структури, відмінної від тієї, яка використовується для незалежних дискретних компонентів. До того ж у сучасну епоху інформаційних технологій стрімкий розвиток комп’ютерних та бездротових систем спричиняє появу нових організаційних моделей. 
Розмір організації також відіграє важливу роль і висуває різні вимоги до її управління. Очевидно, що управляти колективом із 15 осіб значно легше, ніж з-поміж 2000. Розмір організації як окремий фактор або в сукупності з іншими змінними може суттєво впливати на формування її структури. Хоча він не завжди визначає оптимальну форму організації для задоволення її потреб, цей аспект обов’язково слід враховувати. [11].
Іншим важливим аспектом, який пов’язаний із розміром організації, є діапазон контролю, тобто кількість підлеглих, що звітують одному керівнику. Попри численні дослідження на тему «оптимальної» кількості підлеглих, остаточної відповіді поки що немає. Деякі експерти вважають, що чотири-п’ять осіб — це максимум, яким одна людина може ефективно керувати. Чим більше уваги приділяється кожному окремому працівникові, тим вужчим стає діапазон контролю, що веде до створення складнішої ієрархічної структури з більшою кількістю рівнів. Загалом, зі збільшенням кількості підлеглих ростуть витрати часу та енергії на їхнє управління, що ускладнює забезпечення ефективності. Вибір щодо діапазону контролю значною мірою залежить від стилю керівництва і рівня самостійності та довіри, які керівники прагнуть впровадити у своїх організаціях [3].
Отже, організаційна структура є основою ефективної роботи організації, забезпечуючи координацію між підрозділами та керівництвом. Її завдання – оптимальний розподіл завдань, інтеграція зусиль і сприяння досягненню стратегічних цілей. Ефективність структури залежить від її відповідності стратегії, розміру організації, технологій та ринкового середовища. Важливим факторами є адаптивність до змін, чіткість розподілу обов’язків і баланс між автономністю та інтеграцією. Розробка структури має враховувати унікальні потреби організації, сприяючи його сталому розвитку та конкурентоспроможності.

1.2 Види організаційних структур управління організацією та особливості їх функціонування
Керівництво організації повинно створювати таку організаційну структуру, яка дозволяє ефективно досягати як стратегічних, так і тактичних цілей. Для цього важливо використовувати гнучкий підхід до вибору моделі управління, враховуючи динаміку ринку та зміни у внутрішніх процесах. Наприклад, реагуючи на зміни ринкових умов, організація може перейти від централізованої моделі до децентралізованої, що дасть змогу окремим підрозділам отримати більшу автономію та пришвидшити процес прийняття рішень. 
Водночас, усвідомлюючи, що сучасні організації вимагають інноваційного підходу, керівники мають бути готові переглядати існуючу структуру та при необхідності проводити її перебудову. Це може обумовлюватися розширенням компанії, виходом на нові ринки чи розвитком нових напрямків діяльності. [12, С. 97-101].
Організації, залежно від своєї діяльності, розміру та стратегічних цілей, можуть вибирати різні види організаційних структур для ефективного управління своєю діяльністю, які показані на рис. 1.1:

Основні види
організаційних
структур

Лінійна
структура
управління

Функціональ
на структура
управління

Лінійно-функціональна структура
управління

Матрична
структура
управління

Дивізіональна структура
управління

Комбінована
структура
управління

Рис. 1.1  Основні види організаційних структур (складено за [12])
Розглянемо основні види організаційних структур:
1. Ієрархічна організаційна структура є одним із традиційних типів організаційних систем. Вона передбачає чіткий розподіл функцій, встановлення прав та обов’язків між працівниками. Управління здійснюється через центральний керуючий елемент [13].
Ієрархічна структура, по суті, нагадує піраміду: найвищий рівень влади розташований на вершині, а нижчі рівні поступово зменшуються донизу. 
Такий спосіб організації передбачає, що процес прийняття рішень також здійснюється зверху вниз. Вищі керівники ухвалюють ключові рішення, які передаються середній ланці управління, а звідти — працівникам нижчих рівнів для виконання.
Ієрархічні організації можуть включати різну кількість управлінських рівнів, що визначають розподіл влади та повноважень. Цей підхід є найбільш поширеним серед великих традиційних структур, таких як державні установи чи організовані релігії. Схема даної організаційної структури показана          на рис. 1.2:

Начальник

Менеджер 1

Менеджер 2

Підлеглі

Підлеглі

Підлеглі

Рис. 1.2 Схема ієрархічної організаційної структури організації (складено автором за [13])
•	Переваги:
- проста та зрозуміла організаційна структура - всі працівники чітко розуміють свої обов’язки та місце в системі;
- пряма ієрархія - чітка вертикаль влади спрощує контроль та аналіз ефективності роботи кожного рівня управління;
- зручне управління - чіткий розподіл функцій полегшує координацію діяльності та контроль;
- ефективна для невеликих компаній – у малих організаціях така структура дозволяє швидко виконувати задачі завдяки простоті управління.
•	Недоліки:
- негнучка та повільна у прийнятті рішень - рішення проходять через кілька рівнів, що уповільнює їх реалізацію;
- комунікація між відділами обмежена - відсутність горизонтальних зв’язків ускладнює співпрацю між підрозділами;
- не підходить для компаній, які швидко зростають - .
2. Функціональна організаційна структура забезпечує розподіл обов’язків відповідно до професійних компетенцій. У цій моделі співробітники організовуються за принципом виконуваних ними функцій. Окрім генерального директора, у структурі передбачені керівники, які відповідають за конкретні напрямки діяльності, такі як продажі, виробництво, маркетинг тощо. [15].
Функціональна структура є однією з найпоширеніших серед видів організаційних структур. Ця структура встановлює чіткі очікування та має чітко визначений ланцюг команд. Однак ця структура ризикує виявитися занадто обмеженою, вона може перешкоджати зростанню співробітників, а також спілкуванню та співпраці між відділами.
Функціональна структура одночасно забезпечує спеціалізацію, можливість масштабування та підзвітність. Цю модель зазвичай застосовують холдинги — компанії, які охоплюють різні напрями діяльності й пропонують широкий асортимент продукції. [16, С. 96]. Переглянути схему функціональної організаційної структури можна на рис.1.3:

СЕО

Проєктний менеджер

Менеджер з продаж

Продуктовий менеджер

Менеджер з продажів

Підлеглі

Рис. 1.3 Схема функціональної організаційної структури (створено автором за [16])
•	Переваги:
- високий професіоналізм персоналу. Завдяки вузькій спеціалізації працівники зосереджуються на своїх завданнях, що сприяє вдосконаленню їхніх навичок;
- раціональне використання ресурсів. Розподіл ресурсів за функціональним принципом зменшує дублювання зусиль і підвищує загальну ефективність роботи;
- проста координація дій фахівців. Групування співробітників за функціями полегшує організацію процесів і контроль з боку керівників.  
•	Недоліки:  
- бюрократизм і повільність. Ієрархічний підхід до прийняття рішень може призводити до затримок і ускладнювати оперативність у вирішенні питань;  
- складнощі в комунікації між підрозділами. Обмеженість горизонтальних зв’язків утруднює обмін інформацією та співпраці між відділами;  
- нестача гнучкості для швидких змін. Така структура не підходить для ринків, які вимагають високого рівня адаптивності та оперативності.  
3. Горизонтальна, або плоска організаційна структура, являє собою систему управління з мінімальною кількістю керівних рівнів середньої ланки. У таких організаціях рішення здебільшого ухвалюють лінійні співробітники, які володіють відповідним досвідом і компетенціями. 
Компанія з подібною структурою має короткий ланцюжок командування, що дає змогу працівникам зосереджуватись на досягненні масштабних цілей. Завдяки більшій автономії, свободі та незалежності співробітники можуть ефективніше виконувати свої ролі та обов’язки. [13].
Такий тип корпоративної структури зазвичай використовується невеликими компаніями та стартапами на початкових етапах розвитку, адже в умовах малого масштабу робота та зусилля співробітників є відносно прозорими. Завдяки цьому процес ухвалення рішень стає децентралізованим, а працівники беруть на себе відповідальність за власні дії. 
Горизонтальна або плоска організаційна структура практично непридатна чи малоефективна для великих компаній із численними проєктами та розгалуженим штатом співробітників. Зі збільшенням масштабів вашого бізнесу, швидше за все, доведеться переходити до іншої системи організації [14]. Зазначена структура організації зображена               на рис. 1.4:

Менеджер

Співробітник

Співробітник

Співробітник

Співробітник

Рис. 1.4 Схема горизонтальної або плоскої організаційної структури (створено автором за [14])

•	Переваги:
- швидке прийняття рішень - через відсутність багатьох рівнів керівництва ухвалення рішень значно пришвидшується, що дозволяє оперативно реагувати на зміни;
- безперешкодна комунікація та координація - мінімальна кількість управлінських рівнів сприяє прямим та ефективним комунікаціям між співробітниками;
- якісна мотивація співробітників - завдяки автономії та участі у прийнятті рішень працівники почуваються більш відповідальними та залученими у процеси компанії.
•	Недоліки:
- потреба у  висококваліфікованих та дисциплінованих співробітниках - працівники повинні мати достатні навички та самоконтроль, оскільки структура передбачає велику автономію;
- лише для невеликих організацій - у великих організаціях з численним штатом складно забезпечити ефективність управління та координацію без розгалуженої ієрархії;
- складно управляти розгалуженими задачами - відсутність спеціалізованих керівників може ускладнити управління складними проектами або багатофункціональними процесами.
4. Дивізіонна організаційна структура передбачає, що генеральний менеджер зосереджується на стратегічному управлінні та розвитку компанії, тоді як керівники підрозділів займаються оперативною діяльністю. Характер обов’язків, відповідальності та завдань кожного керівника визначається особливостями конкретної організації [14].
Дивізіонна організаційна структура частіше застосовується корпораціями та великими організаціями завдяки їхньому широкому асортименту продуктів і послуг. У такій моделі кожна філія має свій підрозділ, орієнтований на конкретний продукт або регіон. Ці підрозділи забезпечені всіма необхідними ресурсами та функціями для ефективної підтримки відповідної товарної лінійки чи географічного напрямку [17].
Дивізіонна структура дає таким корпораціям змогу ефективніше концентрувати увагу на окремих підрозділах. Основною перевагою цього підходу є операційна незалежність: труднощі однієї компанії не ставлять під загрозу функціонування інших. Візуалізація схеми дивізіонної структури зображена на рис. 1.5:

Рис. 1.5 Схема дивізіонної організаційної структури [13]
•	Переваги
- швидка адаптація до змін ринку;
- автономія філій;
- відповідальність менеджерів зростає.
•	Недоліки
- дублювання функцій;
- великі витрати та збільшення податків;
- складна координація між підрозділами [17].
5. Матрична організаційна структура є складною моделлю організаційної структури, яка передбачає, що працівник звітує одночасно як функціональному менеджеру, так і керівнику проєкту. Це передбачає тимчасове підпорядкування вузькоспеціалізованого фахівця керівникові конкретного проєкту, однак без звільнення його від основних обов’язків. 
Наприклад, фахівець зі зв’язків із громадськістю може бути зобов’язаний звітувати як команді маркетингу, так і команді продуктового менеджменту. У масштабах великої компанії ситуація може бути ще складнішою: інженери перебувають у складі інженерного відділу і підпорядковуються його керівнику, але водночас вони можуть бути залучені до кількох проєктів і звітувати їхнім керівникам. [13].
Матрична організаційна структура є більш складною порівняно з іншими типами організаційних систем, що нерідко спричиняє плутанину у питаннях підзвітності та комунікації, особливо серед нових співробітників. У межах такої структури передбачено кілька рівнів звітності [18, С. 49]. Схема матричної організаційної структури представлена на рис. 1.6:

ІТ
Команда 2

Маркетинг
Команда 2

Тімлід Б

Фінанси
Команда 2

HR
Команда 2

ІТ
Команда 1

Маркетинг
Команда 1

Тімлід А

Фінанси
Команда 1

HR
Команда 1

ІТ

Маркетинг

Фінанси

HR

Рис. 1.6 Схема матричної організаційної структури
•	Переваги:
- гнучка та адаптивна організаційна структура;
- ефективне використання ресурсів;
- дозволяє втілювати складні проєкти.

•	Недоліки:
- складна та заплутана через поєднання декількох структур;
- вимагає дуже уважної координації дій;
- може провокувати непорозуміння.
6. ​ Командна організаційна структура будується групах, які об'єднують свої сили з метою досягнення спільної мети, при цьому кожен учасник виконує свої індивідуальні завдання. Кожна група діє автономно, має високий ступінь незалежності та несе повну відповідальність за результати своєї діяльності. Такі команди складаються з фахівців різних напрямів, зокрема менеджери, постачальники, виробничі майстри, технологи та фінансисти. Вони одночасно зосереджуються на спільній меті і реалізують завдання, що відповідають їхній спеціалізації [13].
Оскільки всі учасники працюють в одній команді та регулярно взаємодіють між собою, обмін ідеями відбувається значно швидше, ніж у традиційних організаційних системах. До того ж співробітники можуть легко звернутися до інших відділів за необхідною інформацією. Схема командної організаційної структури зображено на рис. 1.7:

Рис. 1.7 Схема командної організаційної структури (складено за [13])
Командні організаційні структури докорінно змінили підходи до роботи в багатьох галузях товарів і послуг по всьому світу. Вони характеризуються меншою ієрархічністю та більшою гнучкістю, що сприяє ефективному вирішенню проблем, швидкому ухваленню рішень і продуктивній командній роботі.
•	Переваги
- ефективна мотивація посадових осіб і активне залучення їх до роботи; 
- оперативність у прийнятті рішень; 
- максимальна гнучкість і здатність до адаптації.
•	Недоліки
- вимагає узгоджених дій між командами;
- не завжди оптимальний для вирішення всіх завдань;
- уніфікація роботи різних команд може стати викликом.
7. Мережева організаційна структура є гібридним підходом, що об'єднує особливості дивізіонних і матричних організаційних моделей, зберігаючи їхню гнучкість та універсальність у ключових управлінських функціях. Вона акцентує увагу на співпраці та побудові конструктивних взаємин, віддаючи перевагу цим аспектам над суворою ієрархічністю. [14].
У порівнянні з іншими видами організаційних структур, мережеві організації не дотримуються традиційної ієрархії. Натомість вони формують кластери, що об’єднують різні відділи, бізнес-підрозділи чи місцеві офіси, які співпрацюють при необхідності та спільно використовують ресурси компанії для досягнення цілей клієнтів. 
Мережева структура організації особливо ефективна для компаній із численними підрозділами, розташованими в різних регіонах. Вона передбачає активну співпрацю як з внутрішніми, так і з зовнішніми партнерами для надання високоякісних продуктів чи послуг. Орієнтуючись на власні ключові компетенції, кожна організація в рамках такої структури здатна представити свої найкращі рішення [13].
•	Переваги
- гнучкість та адаптивність- структура дозволяє швидко реагувати на зміни ринку та адаптуватися до нових умов завдяки можливості формувати тимчасові або постійні команди;
- помірні витрати - спільне використання ресурсів і орієнтація на ключові компетенції зменшують витрати на управління та утримання організаційних процесів;
- дозволяє швидко виводити на ринок нові продукти - завдяки ефективній співпраці між підрозділами та зовнішніми партнерами компанія здатна скоротити цикл розробки та запуску нових продуктів.

Рис. 1.8 Схема мережевої організаційної структури 
(складено автором за [17])
•	Недоліки
- складне керування - відсутність чіткої ієрархії та залежність від взаємодії між різними кластерами ускладнюють координацію та контроль;
- обмежена узгодженість - через велику автономність окремих підрозділів або партнерів можуть виникати труднощі в досягненні спільного бачення та цілей;
- може використовуватись не у всіх нішах- така структура підходить не для всіх галузей, зокрема для тих, де важливі жорстка ієрархія та контроль, наприклад, у виробничій сфері.
8. Процесно-орієнтована організаційна структура вирізняється тим, що в її основі лежить пріоритет саме бізнес-процесів, а не окремих функцій. У подібній моделі компанія розглядається як сукупність процесів, стратегічних планів та ефективної системи постійних удосконалень. На відміну від функціональної структури чи інших типів організацій, що часто поділяють роботу за категоріями, процесний підхід акцентує увагу на взаємозв’язку завдань у рамках єдиної системи. 
Така структура побудована з урахуванням життєвого циклу продукту чи послуги. Її можна уявити як послідовність етапів, наприклад: дослідження та розробка, створення продукту, виконання замовлень, виставлення рахунків і підтримка клієнтів. [13].
Процесно-орієнтована організація базується на принципі, що кінцеві продукти або послуги є результатом чітко визначеної послідовності внутрішніх процесів. Для досягнення ефективності всі ці процеси повинні бути максимально оптимізовані. Наприклад, неможливо приступити до залучення клієнтів, якщо у вас ще не готовий до продажу продукт. Аналогічно, виконання замовлення не може розпочатися, поки не залучено клієнтів і не отримано відповідних замовлень. 
Процеси залучення клієнтів та виконання замовлень тісно пов’язані між собою, формуючи єдиний цикл, де один підтримує інший. Вони працюють у гармонії: залучення клієнтів створює основу для зростання, а якісне виконання замовлень підсилює довіру до компанії. Щоб забезпечити безперебійну роботу, потрібні чітке планування та злагоджена координація цих процесів. [13].
•	Переваги:
- можливість зменшити витрати;
- зростання ефективності та швидкості;
- кожен учасник проєкту розуміє свою важливість у загальному процесі.
•	Недоліки:
- можливі конфлікти між різними процесами;
- може спричиняти втрату комунікації.
9. Кругова організаційна структура базується на демократичній ієрархії. Менеджери тут не командири, а керівники. Вони знаходяться в центрі організації, поширюючи своє бачення назовні. Рішення приймаються колегіально всіма членами організації [14].
На відміну від ізольованої природи традиційних організаційних систем, де відділи діють відносно незалежно один від одного, циркулярна модель розглядає кожного як взаємопов’язану частину єдиного цілого. 
Такий підхід підтримує довгострокову співпрацю та стимулює творчість, зосереджуючись на розвитку людей і розширенні їхніх можливостей. Для успішного функціонування кругової організаційної структури важливу роль відіграють soft skills, зокрема комунікабельність, здатність працювати в команді, відповідальність і прийняття рішень. [19, С. 33-39].
•	Переваги:
- вільна циркуляція інформації у компанії;
- індивідуальне об’єднується заради спільної більшої мети;
- співробітники мотивовані взаємодіяти між підрозділами.
•	Недоліки:
- може бути складною, особливо для нових співробітників;
- підпорядкування не завжди зрозуміле новим учасникам.
10. Лінійна організаційна структура
Цей тип організаційних систем є одним із найпростіших і найбільш поширених. Він побудований у вигляді ланцюга, де кожен рівень управління має конкретні повноваження над підпорядкованим рівнем. Рішення передаються поетапно: від керівника до заступників, далі до начальників відділів і фахівців. Така структура дозволяє керівникам відділів ефективно координувати діяльність своїх підрозділів. [20, С. 87].
Лінійні організації характеризуються чіткими повноваженнями, які передаються зверху вниз через весь ланцюг командування. Завдяки простій і єдиній структурі, лінійні керівники мають можливість приймати рішення самостійно. 
Однак, такі організації не передбачають використання допоміжних послуг. Головною перевагою лінійної структури є стабільність компанії [13]. Схема лінійної організаційної структури показана на рис. 1.9:

Рис. 1.9 Схема лінійної організаційної структури [13]
•	Переваги:
- проста взаємодія;
- права та обов’язки чітко прописані;
- дисципліна та контроль на високому рівні;
- виконавці мають перспективи кар’єрного зростання.

•	Недоліки:
- менеджерам доводиться працювати з великою кількість задач, що розсіює їх увагу;
- індивідуальні рішення учасників, зокрема помилкові, впливають на роботу всієї компанії;
- немає прямої комунікації між виконавцями та найвищим керівництвом;
- дає можливість утисків з боку вищої ланки керівництва.
Отже, деякі типи організаційних структур поширеніші за інші, але немає єдиної «правильної» структури. Отже, яка структура найкраща для вашої компанії? Щоб знайти відповідь, ви повинні добре знати свою компанію, від поточних ролей і команд до стратегічного плану.
Зворотний зв’язок від співробітників, керівництва та інших зацікавлених сторін може бути дуже корисним, щоб знайти правильний підхід до багатьох типів організаційних форматів. Але головний критерій найкращої (для вас) організаційної структури має бути підтримка ваших стратегічних планів [13].
Враховуючи це можна не сумніватися щодо використання різних гнучких і гібридних типів організаційної структури. Вони можуть змінюватися в ході життєвого циклу та розвитку компанії. Необхідно знайти свій оптимальний шлях, який підтримуватиме вашу продуктивну стратегію управління.
1.3 Основні аспекти удосконалення організаційної структури     організації
Для розробки оптимізації організаційної структури необхідно розробити послідовність, якої необхідно чітко дотримуватися для забезпечення успішного результату. Даний алгоритм побудови та впровадження нової організаційної структури управління організацією є універсальним і підвищує ефективність роботи всього організації.
До відома, основними принципами ефективного впровадження змін для забезпечення належної оптимізації на організації можна вважати:
- комплексний підхід, який дозволяє здійснити реструктуризацію організаційної структури на всіх рівнях управління;
- основою вдосконалення має бути економічна стратегія організації;
- взаємозв'язок між організаційною структурою організації і сферою виробництва;
- прогнозування впливу вдосконалення на колектив;
- обов'язкове підвищення кваліфікації персоналу [17].

Етапи оптимізації організаційної структури

Формування команди фахівців для розробки та реалізації стратегії організаційного розвитку організації 

Формування мети організаційних змін в організації 

Розробка стратегії організаційного розвитку організації

Розрахунок витрат на реалізацію органічних змін

Аналіз внутрішніх можливостей реалізації розробленої стратегії організаційного розвитку організації

Реалізація стратегії організаційного розвитку організації

Рис. 1.10 Алгоритм удосконалення існуючої організаційної структури управління організацією (складено за [21]) 
Головним кроком в оптимізації організаційної структури стає підвищення результативності роботи як співробітників, так і їх керівників. Це дозволить забезпечити ефективну та скоординовану взаємодію між усіма підрозділами [21].
У сучасний період розвитку менеджменту все більше організацій (компаній, корпорацій) підвищують темпи управління: на одного керівника припадає 10-12 підлеглих. Це пов'язано зі спрощенням лінійної структури або переходом до нової адаптивної структури.
Обсяг контролю означає кількість підлеглих, якими менеджер може ефективно керувати. Традиційно вважається, що менеджер може керувати 5-7 людьми. Однак проблема керованості не така проста [7, С. 153].
Не менш значущим аспектом є питання стимулювання, тобто те, як керівники й підлеглі сприймають і діють у структурах із високим або низьким рівнем контролю з боку нагляду. 
Удосконалення організаційної системи управління є одним із ключових чинників, що забезпечують підтримання конкурентоспроможності та ефективності організації. Основні риси цього процесу включають такі складові: 
- Здатність до адаптації. Цей пункт стає надзвичайно важливим у сучасних умовах, які динамічно змінюються. Ринкове середовище, технологічний прогрес, культурно-соціальні тенденції та політичні зміни постійно впливають на діяльність організацій. Це може проявлятися через зміну споживчого попиту, появу нових гравців на ринку чи потребу впровадження інноваційних технологій. 
В умовах такого постійного оновлення саме здатність організації швидко адаптуватися та відповідати цим викликам може стати вирішальною конкурентною перевагою. Адаптивність передбачає гнучкий підхід до прийняття управлінських рішень, оперативний перерозподіл ресурсів і своєчасну зміну напрямків діяльності відповідно до актуальних потреб і ситуацій [19].
- Орієнтація на результат. При вдосконаленні організаційної структури управління, необхідно враховувати, як зміни будуть впливати на здатність організації досягати своїх бізнес-цілей. Зокрема, структурні зміни повинні підтримувати підвищення продуктивності, оптимізацію процесів, покращення взаємодії між підрозділами та відділами.
Орієнтація на результат також вимагає від організації регулярного моніторингу та оцінювання своєї діяльності з метою виявлення областей для можливого вдосконалення та коригування своєї стратегії відповідно до отриманих результатів [20].
- Гнучкість. Організації, які можуть швидко реагувати на нові виклики, мають вищі шанси на успіх порівняно з організаціями, що залишаються незмінними:
1. адаптація до ринкових умов;
2. внутрішні зміни;
3. інновації;
4. відкритість до навчання;
5. ефективність комунікації.
- Урахування корпоративної культури. Цей етап під час вдосконалення організаційної структури є критично важливим, бо може вплинути на успіх або невдачу таких змін Корпоративна культура — це система цінностей, вірувань, традицій та практик, які формують поведінку, ставлення та сприйняття співробітників в організації [21]:
1. збільшує взаємодію та покращує комунікацію;
2. полегшене сприйняття змін; 
3. мотивує та підвищує відданість;
4. підвищується ефективність прийняття рішень;
5. задіяння та залученість співробітників.
- Важливо активно залучати співробітників до процесу вдосконалення, збирати їх відгуки та пропозиції, що сприяє успішному впровадженню змін.
- Системний підхід. В цьому контексті важливим є глибокий аналіз всіх компонентів структури, а також розуміння їх взаємозв'язків та взаємодії. Системний підхід допомагає врахувати всі аспекти діяльності організації, зокрема, як окремі елементи взаємодіють між собою та в який спосіб ці взаємодії впливають на загальну ефективність організації, дозволяє досягти більш глибокого розуміння проблем та можливостей, які можуть виникнути при реорганізації структури управління [22, С. 136-145];
- Технологічний аспект. З урахуванням розвитку технологій, особливо цифровізації, важливо адаптувати структуру організації до нових технологічних можливостей і викликів.
Отже, вдосконалення організаційної структури організації є важливим процесом для забезпечення ефективності та конкурентоспроможності організації. Цей процес передбачає адаптацію до динамічних змін, впровадження сучасних технологій і підвищення продуктивності управління. Ключову роль відіграє системний підхід, орієнтований на аналіз усіх компонентів організації та їх взаємодії. Успішність змін залежить від врахування корпоративної культури, залучення співробітників до процесу вдосконалення та створення умов для швидкої реакції на нові виклики. Такий підхід дозволяє організації залишатися гнучким та ефективним у сучасному середовищі.

Розділ 2. Аналіз роботи та загальних положень 
дніпровської митниці
2.1 Узагальнена інформація про роботу Дніпровської митниці
Дніпровська митниця (далі – Митниця) є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдання, покладених на митні органи, а також  реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України (далі – Держмитслужба) як її відокремлений підрозділ [23].
Зоною діяльності Митниці є територія Дніпропетровської області, Україна.
Основними завданнями Митниці є:
1) забезпечення в межах повноважень реалізації державної митної політики та державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил;
2) здійснення в межах повноважень контролю за порядком та умовами переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції  при її ввезенні на митну територію  України, організація та забезпечення здійснення інших заходів, спрямованих на реалізацію державної митної політики, що становлять митну справу [23].
Митниця відповідно до покладених на Держмитслужбу завдань здійснює у зоні своєї діяльності окремі делеговані повноваження Держмитслужби, а також повноваження визначені законодавством та іншими нормативно-правовими актами.
Митниця здійснює свої повноваження (у тому числі й окремі делеговані повноваження Держмитслужби) як безпосередньо, так і через митні пости, які є структурними підрозділами Митниці.
Митниця під час безпосереднього здійснення митної справи та реалізації окремих делегованих повноважень Держмитслужби взаємодіє в установленому порядку зі структурними підрозділами Держмитслужби, її територіальними органами, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об’єднаннями (спілками), відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій та об’єднань профспілками та організаціями роботодавців, а також підприємствами, установами та організаціями.
Митницю очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади головою Держмитслужби за погодженням з Міністром фінансів України, у тому числі у разі покладення обов’язків за вакантною посадою [23].
Начальники митних постів призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Держмитслужби, у тому числі у разі покладення обов’язків за вакантною посадою.
Заступники начальника Митниці:
- підзвітні та підконтрольні начальнику Митниці;
- забезпечують виконання повноважень відповідно до затвердженого розподілу обов’язків.
Митниця діє на підставі положення, що затверджується наказом Держмитслужби за погодженням з Міністром фінансів України.
Митниця утримується виключно за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на утримання Держмитслужби, окрім випадків, передбачених міжнародними договорами України або проєктами міжнародної технічної допомоги.
Чисельність працівників Митниці затверджує Голова Держмитслужби (або особа, яка виконує його обов’язки) за погодженням з Міністром фінансів України в межах граничної чисельності державних службовців та працівників, визначеної Кабінетом Міністрів України для Держмитслужби.
Структуру Митниці затверджує Голова Держмитслужби за погодженням з Міністром фінансів України.
Організаційну структуру, штатний розпис та кошторис Митниці затверджує Голова Держмитслужби.
Митниця утворюється як територіальний орган Держмитслужби без статусу юридичної особи, має окремий баланс, майно, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та банках.
Митниці у межах повноважень здійснюють нарахування та сплату податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, а також виконують усі інші обов’язки податкового агента відповідно до вимог Податкового кодексу України [23].
Отже, Дніпровська митниця відіграє важливу роль у реалізації державної митної політики, забезпечуючи контроль за переміщенням товарів через митний кордон України, боротьбу з правопорушеннями у митній сфері та сприяння економічній стабільності держави. Як територіальний орган Державної митної служби України, Митниця ефективно виконує делеговані повноваження, тісно співпрацюючи з іншими органами державної влади, громадськими організаціями, а також міжнародними партнерами.
Завдяки функціонуванню через структурні підрозділи, зокрема митні пости, забезпечується оперативність і чіткість у виконанні завдань, що дозволяє адаптуватися до сучасних викликів у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Забезпечення фінансування виключно за рахунок державного бюджету та контроль за штатним розписом гарантують прозорість і підзвітність діяльності.
Діяльність Митниці базується на суворій ієрархії, чітко регламентованих положеннях та нормативних актах, що забезпечує її ефективне функціонування. Організаційна структура та механізми управління Митниці є важливим елементом у підтримці економічної безпеки країни, спрощенні міжнародної торгівлі та зміцненні довіри до митних органів.
2.2 Показники зовнішньоекономічної діяльності Дніпровської митниці
У Дніпропетровській області функціонує більше 700 підприємств різних галузей промисловості – металургія, машинобудування, легка промисловість тощо. Враховуючи промислову спрямованість регіону і акцент на гірничо-металургійній галузі, регіон експортно орієнтований. 
Протягом десяти місяців 2024 року посадові особи Дніпровської митниці оформили 89 297 митних декларацій з яких: 56 452 – експортні, 32 560 – імпортні, 285 – транзитні.
 Середній час оформлення митних декларацій з початку 2024 року склав 1 година 31 хвилина. 
За цей період року 2 469 суб’єктів ЗЕД здійснювали митне оформлення [24].
Основні бюджетоформуючі товари
Загалом протягом жовтня 2024 року учасники ЗЕД, які здійснювали операції в зоні діяльності Дніпровської митниці, спрямували до Державного бюджету України 1 317,1 млн грн митних платежів.
За статистичними даними зовнішньоекономічних операцій, основними бюджетоформуючими товарами стали (із зазначенням їх частки від загальних перерахувань до бюджету):
- вугілля кам'яне – 5,89%;
- прокат плоский – 3,78%;
- ліки – 3,19%;
- нержавіюча сталь – 2,78% [25].
За 11 місяців 2024 року товарообіг України склав $101,9 млрд
Протягом січня-листопада 2024 року в Україну імпортували товарів на суму $63,6 млрд, а експортували – на $38,3 млрд.
При цьому оподаткований імпорт склав $52,1 млрд, що становить 82% загальних обсягів імпортованих товарів.
Податкове навантаження на 1 кг оподаткованого імпорту в січні-листопаді 2024 року склало 0,51 дол/кг, що на 4% більше, ніж за аналогічний період 2023 року.
Країни, з яких найбільше імпортували товарів до України: Китай — $13 млрд, Польща — $6,3 млрд і Німеччина — $4,8 млрд.
Експортували з України найбільше до Польщі — на $4,4 млрд, Іспанії — на $2,7 млрд, Німеччини — на $2,7 млрд.
У загальних обсягах ввезених у січні-листопаді 2024 року товарів 65% склали такі категорії товарів: 
- машини, устаткування та транспорт — $22,2 млрд  
(при митному оформленні зазначених товарів до бюджету сплачено 155,5 млрд грн, що складає 29% надходжень митних платежів);
- продукція хімічної промисловості — $10,7 млрд
(при митному оформленні зазначених товарів до бюджету сплачено 79,6 млрд грн, що складає 15% надходжень митних платежів);
- паливно-енергетичні  — $8,2 млрд
(при митному оформленні зазначених товарів до бюджету сплачено 142,3 млрд грн, що складає 27% надходжень митних платежів).
До трійки найбільш експортованих з України товарів увійшли: 
- продовольчі товари — $22,6 млрд;  
- метали та вироби з них — $4,1 млрд;
- машини, устаткування та транспорт — $3,2 млрд.
За 11 місяців 2024 року при митному оформленні експорту товарів, на які встановлене вивізне мито, до бюджету сплачено 270,3 млн грн [26].
Дніпровська митниця: імпортні операції за січень-листопад 2024 року
У січні-листопаді 2024 року товарообіг склав 4,89 млрд дол. США.
За одинадцять місяців обсяги імпорту товарів склали: 1,4 млн тонн на суму митних платежів 371,88 млн дол. США
Найбільш імпортованими товарами стали:
- мастильні матеріали;
- чорні метали;
- обладнання.
Країни лідери по імпорту за вартісними показниками в зоні діяльності Дніпровської митниці за січень-листопад 2024 року є: Польща, Китай, Німеччина [27].
10 найбільших платників за ВМД типу «ІМ»
Період з 01.01.2024 по 30.11.2024
1. ПАТ «АРСЕЛОРМ ІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»;
2. ТОВ «Малбі Фудс»;
3. ТОВ «БАДМ»;
4. Державне підприємство «Науково-виробниче об’єднання «Павлоградський хімічний завод»;
5. ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО ФІРМА «ВЛАДИСЛАВ»;
6. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВ»;
7. ПРАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН»;
8. ТОВ «АТБ-маркет»;
9. ТОВ «РЕТАЛ УКРАЇНА»;
10. ТОВ фірма «Каскад» [24].
Надходження митних платежів до держбюджету
Протягом січня-листопада 2024 року учасники зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють операції в зоні діяльності Дніпровської митниці, спрямували до Державного бюджету України 14 950,95 млн грн митних платежів. Цей показник порівняно з аналогічним періодом минулого року зріс на 15,4% (січень-листопад 2023 року – 12 958,3 млн грн).
Зокрема, у листопаді 2024 року Дніпровською митницею забезпечено перерахування до державної скарбниці 1 317,1 млн грн митних платежів. Цей показник порівняно з листопадом 2023 року зріс на 5,8% (листопад 2023 - 1 244,4 млн грн) [27].
Дотримання часових нормативів щодо оформлення МД. Видача карток відмови
Посадовими особами Дніпровської митниці на постійній основі здійснюється контроль дотримання часових нормативів завершення митного оформлення товарів, встановлених частиною першою статті 255 Митного кодексу України. 
Розроблено програмне забезпечення щодо контролю дотримання часових нормативів, яке щоденно використовується посадовими особами УЗМКО та ПМО.
Аналіз оформлених з 01.01.2024 по 31.10.2024 митних декларацій  свідчить про дотримання підрозділами митного оформлення  Дніпровської митниці показника КЧН1 та КЧН2.
Серед оформлених митних декларацій 0% ЕМД, в яких відсутні затримки у митному оформленні та час оформлення яких перевищує 4 години. Оцінка підрозділів митного оформлення та митниці «задовільно» (де не було затримки та перевищено 4 години – 0 МД )
Цільове значення показника КЧН2 Дніпровської митниці 0,02%. Оцінка підрозділів митного оформлення та митниці «відмінно».
Протягом 10 місяців 2024 року в митниці за допомогою АСМО «Інспектор» проведені  моніторинги повноти виконання митних формальностей під час внесення змін до митних декларацій після завершення митного оформлення та правильність заповнення граф МД. Поставлено на постійний контроль забезпечення безумовного дотримання вимог Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну від 30.05.2012 № 651, в частині правильності заповнення граф МД.
За період 10 місяців 2024 року Дніпровською митницею оформлено 2363 карток відмов, що складає 2,6 % від оформлених МД.   	
Оформлено карток відмов помісячно:
Таблиця 2.1
з/п	Місяць	Кількість карток відмов	% від оформлених МД	
1	Січень	322	3,8	
2	Лютий	294	3,4	
3	Березень	230	2,5	
4	Квітень	251	2,8	
5	Травень	251	2,7	
6	Червень	186	2,1	
7	Липень	221	2,4	
8	Серпень	172	2,0	
9	Вересень	204	2,4	
10	Жовтень	232	2,5	
Складено автором за [24]
Прослідковується стабільне зниження випадків видачі карток відмов на протязі 2024 року, що пов’язано з можливістю внесення змін до митних декларацій посадовими особами митного органу на підставі введення в дію змін до п.36 ПКМУ від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій».
Основні причини видачі карток відмов:
-  винесення рішень митного органу щодо коригування митної вартості товарів;
-  винесення рішень митного органу щодо правильної класифікації товарів згідно УКТЗЕД;
- невірно розрахована декларантом митна вартість товарів;
- не підтверджено заявлену країну походження товарів, в зв’язку з чим неможливо застосувати умови вільної торгівлі;
- декларантом порушено вимоги Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, зокрема невірно заповнено графи митної декларації.
Отже, показники роботи Дніпровської митниці за поточний рік свідчать про стабільне та ефективне забезпечення митними платежами, які є вагомим джерелом прибутку для державного бюджету. Промисловий потенціал регіону залишається рушійною силою економічного зростання, тоді як удосконалення якості та прискорення процесів митного оформлення сприяють активному розвитку зовнішньоекономічної діяльності. 

Розділ 3. Аналіз ОРГАНІЗАЦІЙНОЇ СТРУКТУРИ ДНІПРОВСЬКОЇ МИТНИЦІ та методи УДОСКОНАЛЕННЯ
3.1 Аналіз організаційної структури Дніпровської митниці та визначення її виду
Організаційна структура Дніпровської митниці відіграє важливу роль у забезпеченні ефективного виконання завдань, пов’язаних із регулюванням зовнішньоекономічної діяльності, контролем за переміщенням товарів та захистом економічних інтересів держави. У сучасних умовах, коли динамічні зміни у світовій економіці, зростання обсягів міжнародної торгівлі та впровадження цифрових технологій створюють нові виклики, значущість оптимальної організації роботи митних органів набуває особливої актуальності. Вивчення та аналіз організаційної структури Дніпровської митниці дозволяють не лише зрозуміти її функціонування, а й визначити напрямки подальшого вдосконалення для забезпечення високої якості та прозорості митних процедур [18].
Структуру Митниці затверджує Голова Держмитслужби за погодженням з  Міністром фінансів України.
Структура Дніпровської митниці
1. Керівництво;
2. Організаційно-розпорядче управління:
•	Відділ документообігу та архівної справи;
•	Відділ організаційного забезпечення та роботи зі зверненнями громадян і запитами на публічну інформацію;
3. Спеціаліст з питань охорони праці;
4. Спеціаліст з питань мобілізаційної роботи;
5. Спеціаліст з питань взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю;
6. Відділ з питань запобігання та виявлення корупції;
7. Юридичне управління:
•	Відділ представництва інтересів держави у судах;
•	Відділ аналітично-правової роботи;
8. Управління по роботі з персоналом:
•	Відділ управління персоналом та організації конкурсів;
•	Відділ професійної підготовки;
9. Сектор охорони державної таємниці та технічного захисту;
10. Управління контролю та адміністрування митних платежів:
•	Відділ митних платежів та контролю застосування пільг;
•	Відділ аналізу та контролю митної вартості;
•	Відділ митно-тарифного регулювання;
•	Відділ контролю класифікації товарів;
11. Управління проведення митного аудиту:
•	Відділ проведення документальних перевірок;
•	Відділ організації та проведення пост-митного контролю;
12. Управління забезпечення митного контролю та оформлення: 
•	Відділ організації митного контролю та оформлення;
•	Відділ застосування митних режимів та нетарифного регулювання;
13. Сектор взаємодії з підприємствами щодо питань авторизації;
14. Сектор сприяння захисту прав інтелектуальної власності;
15. Управління контролю за переміщенням товарів:
•	Відділ контролю за переміщенням товари;
•	Відділ міжнародної транзитної системи;
16. Сектор технічних засобів митного контролю;
17. Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил: 
•	Оперативний відділ;
•	Відділ аналітичної роботи;
•	Відділ провадження у справах про порушення митних правил;
•	Сектор протидії незаконному переміщенню наркотиків і зброї та кінологічного забезпечення;
18. Управління адміністративно-господарської діяльності:
•	Відділ матеріально-технічного забезпечення та експлуатації майна;
•	Відділ складського обліку вилученого майна та розпорядження ним;
19. Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку:
•	Відділ ведення бухгалтерського обліку та звітності;
•	Відділ оплати праці та штатного регулювання;
20. Управління митних інформаційних технологій:
•	Відділ митних інформаційних технологій;
•	Відділ супроводження ІТ систем;
21. Відділ митної статистики;
22. Відділ чергових;
23. Відділ відомчої безпеки та контролю.
Також структура Дніпровської митниці включає 8 митних постів, які зображені на рис. 3.11:

м. Дніпро

Митний пост «Спеціалізований» - простій у роботі: встановлений наказом Держмитслужби від 24.02.2022 № 113 (пункт пропуску для повітряного сполучення  «Дніпро» тимчасово закрито, згідно Розпорядження КМУ від 26.02.2022 №188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю»). 
Митний пост «Ліски».
Митний пост «Дніпро-Правобережний».
Митний пост «Слобожанський» (ВМО №№ 1,2).

В інших містах Дніпропетровської області із значним обсягом зовнішньоекономічних операцій:

Митний пост «Кам’янське» (СМО №№ 1,2).
Митний пост «Кривий Ріг» (ВМО №№ 1,2,3); (пункт пропуску для повітряного сполучення «Кривий Ріг» тимчасово закрито, згідно Розпорядження КМУ від 26.02.2022 №188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю»).
Митний пост «Нікополь».
Митний пост «Новомосковськ» (СМО №1).

Рис. 3.11 Митні пости Дніпровської митниці (розроблено автором)

Начальник митниці

Перший заступник начальника митниці

Заступник начальника митниці

Начальники відділів/завідувачі секторів як самостійних структурних підрозділів

Начальники управління

Начальники митних постів

Головні державні інспектори

Начальники відділів/завідувачі секторів

Головні державні інспектори

- Головні
- Старші
- Державні інспектори

Аналізуючи організаційну структуру Дніпровської митниці можемо зробити висновок, що вона відноситься до функціонального типу організаційної структури. Це підтверджується такими характеристиками:

Рис. 3.12 Схема організаційної структури Дніпровської митниці (розроблено автором)
1. Поділ на управління та відділи за функціями – кожен структурний елемент виконує чітко визначені завдання (наприклад, управління по роботі з персоналом, управління фінансового забезпечення, юридичне управління).
2. Спеціалізація відділів – окремі підрозділи зосереджені на вузькопрофільних завданнях, таких як митні платежі, боротьба з контрабандою, запобігання корупції, контроль класифікації товарів тощо.
3. Централізація керівництва – структура має чітку ієрархію, що включає керівництво та спеціалістів різних рівнів, які підпорядковуються керівникам відповідних напрямів [17].
Функціональні зв’язки між підрозділами – координація роботи забезпечується через функціональний розподіл обов’язків між відділами та управліннями.
Така структура дозволяє ефективно розподіляти завдання, спеціалізувати функції та забезпечувати контроль за виконанням митних операцій.
Також для більш ефективного керівництва роботи в Дніпровській митниці установлено такий функціональний розподіл обов’язків між начальником та першим заступником начальника митниці з керівництва роботою структурних підрозділів митниці [28]:
1. Начальник Дніпровської митниці:
Організаційно-розпорядче управління;
Спеціаліст з питань охорони праці;
Спеціаліст з питань мобілізаційної роботи;
Спеціаліст з питань взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю;
Відділ з питань запобігання та виявлення корупції;
Юридичне управління;
Управління по роботі з персоналом;
Сектор охорони державної таємниці та технічного захисту;
Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил;
Управління адміністративно-господарської діяльності;
Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку;
Відділ відомчої безпеки та контролю.
2. В.о. першого заступника начальника Дніпровської митниці (за напрямом контролю та адміністрування митних платежів) [28]:
Управління контролю та адміністрування митних платежів;
Управління проведення митного аудиту;
Управління митних інформаційних технологій;
Відділ митної статистики;
Відділ чергових.
1.3. В.о. заступника начальника Дніпровської митниці (за напрямом організації роботи митних постів) [28]:
Управління забезпечення митного контролю та оформлення;
Сектор взаємодії з підприємствами щодо питань авторизації;
Сектор сприяння захисту прав інтелектуальної власності;
Управління контролю за переміщенням товарів;
Сектор технічних засобів митного контролю;
Митний пост «Дніпро-правобережний»;
Митний пост «Кам’янське»;
Митний пост «Кривий Ріг»;
Митний пост «Ліски»;
Митний пост «Нікополь»;
Митний пост «Новомосковськ»;
Митний пост «Слобожанський»;
Митний пост «Спеціалізований».
Також затверджено розподіл виконання обов’язків начальника митниці, першого заступника начальника митниці у разі відсутності одного з них [28]:
Начальник митниці – перший заступник начальника;
Перший заступник начальника – заступник начальника;
Заступник начальника – перший заступник начальника.
Штатна чисельність Дніпровської митниці - 334 посадові особи. З яких категорії Б: 91, категорії В : 241 та інші посади недержавної служби: 5.
Організаційна структура Дніпровської митниці має функціональний характер, що сприяє чіткому розподілу завдань і повноважень між підрозділами для досягнення максимальної ефективності у виконанні митних операцій. Централізована ієрархія забезпечує високий рівень координації між управліннями та відділами, які виконують спеціалізовані функції, такі як боротьба з контрабандою, адміністрування митних платежів, пост-митний контроль та інші. Завдяки чіткому розподілу обов'язків керівний склад забезпечує злагоджене управління, а функціональний підхід дозволяє швидко адаптуватися до змін у зовнішньоекономічному середовищі. Такий підхід дає змогу митниці ефективно виконувати покладені на неї завдання та своєчасно реагувати на виклики сучасного бізнесу.
3.2 Пропозиції щодо удосконалення організаційної структури митниці
Організаційна структура митних органів повинна відповідати сучасним викликам у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Зростання обсягів міжнародної торгівлі, розвиток цифрових технологій та глобалізація потребують адаптації підходів до управління митними процесами. На основі аналізу організаційної структури Дніпровської митниці були розроблені пропозиції для її вдосконалення з метою підвищення ефективності роботи та оптимізації ресурсів.

Пропозиції щодо удосконалення організаційної структури митниці:
1. Розробка проєкту нової системи ключових показників ефективності (KPI) для апарату Держмитслужби та її територіальних органів. Впровадження ІТ системи для автоматичного моніторингу виконання КРІ, проведення відповідного пілотного проєкту. Забезпечення поетапного розповсюдження застосування ІТ системи для автоматичного моніторингу виконання КРІ [29]:
- Розроблення проєкту розпорядчого документа для впровадження нової системи ключових показників ефективності (KPI), яка, у тому числі, сприятиме оцінюванню ефективності рішень та дій митних органів;
- Розроблення технічних вимог та техніко-економічного обґрунтування на розробку (закупівлю) програмного продукту;
- Пошук джерел фінансування розробки (закупівлі) програмного продукту, проведення приймальних випробувань на відповідність технічним вимогам;
- Введення програмного продукту в експлуатацію;
- Запровадження пілотного проєкту в межах дослідної експлуатації програмного продукту;
- Поетапне розповсюдження застосування нової системи.
Розробка та впровадження системи KPI разом із автоматизованою ІТ-системою сприятиме підвищенню якості управління митними органами, забезпеченню їхньої прозорості та ефективності. Це допоможе оптимізувати роботу митниці, покращити обслуговування суб’єктів ЗЕД і зміцнити економічну безпеку держави.
Нещодавно Дніпровська митниця почала реалізацію даного процесу відповідно до наказу Державної митної служби України від 04 грудня 2024 року № 1036 «Про проведення пілотного проєкту щодо впровадження моделі компетенцій».
 Тому у межах реалізації пілотного проєкту щодо впровадження моделі компетенцій провели у період з 16 грудня 2024 року по 27 грудня 2024 року перевірку рівня митних компетенцій посадових осіб митниці за групами митних компетенцій [30]:
- митні платежі (3) в управлінні контролю та адміністрування митних платежів;
- запобігання контрабанді та боротьба з ПМП (4) в управлінні боротьби  контрабандою та порушеннями митних правил;
- митний аудит (5) в управлінні проведення митного аудиту та відділі
митної статистики.
Пілотний проєкт – це процес випробування нового продукту, ідеї, послуги або концепції перед їх широкомасштабним запровадженням або розгортанням. Цей процес дозволяє отримати відгуки та зворотний зв'язок від користувачів або зацікавлених сторін, виявити проблеми та можливості для вдосконалення, і вирішити їх, щоб забезпечити успіх у майбутньому. Пілотування може здійснюватися в обмеженому регіоні або для обмеженої аудиторії, зазвичай за допомогою малих масштабів, але з достатньою репрезентативністю, щоб отримати корисні дані для подальшого розвитку та вдосконалення продукту або послуги [31].
Управлінням по роботі з персоналом було надано:
- перелік митних компетенцій та їх рівні, визначені для посад державної служби категорій «Б» і «В» згідно штатного розпису для кожного з управлінь;
- список посадових осіб Дніпровської митниці, що підлягають перевірці рівня митних компетенцій у межах пілотного проєкту;
- графік проведення перевірки рівня митних компетенцій посадових осіб Дніпровської митниці.
Також було утворено комісію з проведення перевірки рівня митних компетенцій посадових осіб Дніпровської митниці (далі - Комісія), у межах пілотного проєкту, та затверджено її склад.
Комісією забезпечено: 
- проведення перевірки рівня митних компетенцій посадових осіб управління контролю та адміністрування митних платежів, управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, управління проведення митного аудиту та відділу митної статистика;
- проведення інструктажу перед початком кожного із етапів перевірки рівня митних компетенцій; 
- індентифікацію посадових осіб, які проходять перевірку рівня митних компетенцій; 
- фіксування неявки посадової особи для проходження перевірки рівня митних компетенцій без повідомлення управління по роботі з персоналом про неможливість проходження такої перевірки в день, визначений Графіком; 
- ознайомлення посадових осіб митниці із результати перевірки рівня митних компетенцій; 
- подання керівнику митниці протоколу про результати перевірки рівня митних компетенцій. 
- надання матеріалів, пов’язаних з роботою Комісії, після завершення проведення перевірки рівня митних компетенцій до управління по роботі з персоналом для подальшого зберігання. 
Управлінням по роботі з персоналом забезпечено: 
- проведення інформаційно-роз’яснювальної кампанії для посадових осіб щодо порядку проведення перевірки рівня митних компетенцій у межах пілотного проєкту; 
- надання консультативної та методологічної допомоги посадовим особам в період проведення перевірки рівня митних компетенцій; 
- ознайомлення посадових осіб з переліком тестових питань для проведення перевірки рівня митних компетенцій; 
- узагальнення результатів перевірки рівня митних компетенцій та підготовка проєкту наказу про результати перевірки рівня митних компетенцій; 
- інформування Департаменту по роботі з персоналом Держмитслужби про результати перевірки рівня митних компетенцій.
2. Удосконалення методологічних засад системи управління персоналом Держмитслужби на основі європейських практик та інструментів. Забезпечення технологічної підтримки механізму впровадження та функціонування інформаційної системи управління людськими ресурсами HRMIS для митних органів [40]:
- Залучення молоді до роботи в митних органах, зокрема й, з профільних закладів вищої освіти;
- Впровадження моделі компетенцій у роботу служб персоналу Держмитслужби. Розроблення положення порядку визначення рівня компетенції посадових осіб митних органів та працівників спеціалізованого ІТ підрозділу. Проведення тренінгів і навчання з компетенцій та їх використання співробітниками служб управління персоналом територіальних органів Держмитслужби.
- Підвищення ефективності системи навчання та розвитку персоналу через впровадження компетентністного підходу до змісту програм, організації та оцінювання результатів навчання. 
Удосконалення методологічних засад системи управління персоналом Держмитслужби на основі європейських практик дозволить створити ефективну, прозору та сучасну систему роботи з персоналом. Це сприятиме залученню талановитих кадрів, підвищенню їхньої кваліфікації та мотивації, автоматизації рутинних процесів, а також зміцненню конкурентоспроможності митної служби в умовах інтеграції України до міжнародного економічного простору.
Аналіз організаційної структури митних органів, зокрема Дніпровської митниці, підтвердив необхідність її вдосконалення для забезпечення відповідності сучасним викликам у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Зростання обсягів міжнародної торгівлі, розвиток цифрових технологій і глобалізація вимагають модернізації управлінських процесів, впровадження інноваційних рішень та підвищення ефективності роботи митних органів.
Запропоновані в розділі рекомендації спрямовані на оптимізацію управління та підвищення ефективності діяльності митниці:
Система ключових показників ефективності (KPI) дозволить об’єктивно оцінювати роботу митних підрозділів, забезпечуючи прозорість і результативність управління. Пілотне впровадження моделі компетенцій підтвердило практичність і ефективність цього підходу, що є перспективним для подальшого масштабування.
Удосконалення управління персоналом через впровадження європейських практик та інструментів, таких як HRMIS, сприятиме автоматизації кадрових процесів, підвищенню кваліфікації працівників та залученню нових кадрів. Особливу увагу приділено компетентнісному підходу, що дозволяє забезпечити відповідність рівня підготовки співробітників сучасним вимогам.
Розвиток системи навчання та оцінки персоналу через організацію тренінгів і підвищення рівня компетенцій співробітників дозволить покращити якість роботи митних служб і їх готовність до виконання складних завдань.
Проведений пілотний проєкт підтвердив важливість тестування нових підходів у діяльності митниці, що дозволяє ідентифікувати недоліки на етапі випробувань та усунути їх перед масштабним впровадженням.
Загалом, впровадження запропонованих заходів сприятиме створенню ефективної, сучасної та прозорої системи управління Дніпровської митниці. Це підвищить її адаптивність до зовнішніх змін, забезпечить прозорість роботи та покращить рівень обслуговування суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності, зміцнюючи економічну безпеку України.
3. Також через поновлення в 2025 році планових перевірок органами ринкового нагляду нехарчової продукції, які були тимчасово призупинені на період дії воєнного стану, а також державний контроль нехарчової продукції митними органами, відбудеться зростання навантаження на управління забезпечення митного контролю та оформлення. Відповідно, пропоную збільшити штатну чисельність управління, а саме відділу застосування митних режимів та нетарифного регулювання з метою пропорційного розподілу навантаження на посадових осіб. Дане рішення дозволить рівномірно розподілити навантаження між посадовими особами, підвищить продуктивність, зменшить ризик професійного вигорання серед працівників управління, сприятимуть своєчасному та якісному виконанню митних формальностей та посиленню контролю за роботою постів.

Висновки
У роботі було досліджено основні теоретичні засади організаційних структур управління організаціями, також особливості функціонування та види організаційних структур організацій.
Організаційна структура управління організації відображає систему взаємозв'язків, діяльності та відповідальності між різними одиницями та особами в межах підприємства. Вона створена для ефективної реалізації цілей організації, оптимального розподілу ресурсів та відповідного контролю за діяльністю.
Кожна організація має свою унікальну структуру, яка визначає підходи до управління, прийняття рішень і розподілу обов’язків серед працівників. Аналіз таких структур дає змогу краще зрозуміти роботу організації, виявити можливі недоліки чи малоефективні аспекти взаємодії між підрозділами. Це відкриває шлях до їхньої оптимізації та вдосконалення. Основною метою будь-якої організації залишається досягнення стратегічних завдань, забезпечення стабільного прогресу і підтримка конкурентоспроможності на ринку. Тому важливо не лише розробити систему управління, а й зробити її максимально продуктивною, адаптованою до сучасних викликів і потреб бізнесу. Удосконалення організаційних структур сприяє збереженню гнучкості, оперативному реагуванню на зміни та ефективному використанню нових можливостей, які з’являються у зовнішньому середовищі.
Організації, які вдалим чином адаптують свою організаційну структуру та бізнес-модель до цих умов, зможуть не тільки вижити в умовах кризи, але й знайти нові можливості для розвитку. 
У другому розділі ми дослідили розвиток та зміни Дніпровської митниці у хронологічному порядку. Дніпровська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдання, покладених на митні органи, а також  реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України як її відокремлений підрозділ.
В практичному розділі було проведено комплексний аналіз існуючої структури митного органу, визначено її сильні сторони, недоліки та розроблено рекомендації щодо оптимізації.
Аналіз показав, що організаційна структура Дніпровської митниці відповідає функціональному типу, що забезпечує чіткий розподіл завдань між підрозділами. Така структура дозволяє ефективно розподіляти завдання, спеціалізувати функції та забезпечувати контроль за виконанням митних операцій.
І відповідно до визначеної структури надали пропозиції щодо вдосконалення організаційної структури Дніпровської митниці.
Таким чином, виконання даної дипломної роботи зробило вагомий внесок у вирішення актуальних питань удосконалення організаційної структури митних органів, що дозволить підвищити їхню ефективність і конкурентоспроможність у сучасному глобалізованому світі.

Список бібліографічних посилань
1. Сиченко В. В., Рибкіна С. О., Соколова Е. Т. Сучасні тенденції розвитку організаційних структур у системі управління закладами вищої освіти. Публічне управління та митне адміністрування, 2020. – №4 (27). – С. 63-68.
2. Бобало О. Ю. Організаційна структура управління маркетинговою діяльністю у вищих навчальних закладах. Вісник Національного університету «Львівська політехніка». 2010. № 682. С. 16–22.
3. Пушкарь А. А. Удосконалення структури управління організації 2022. С. 1-63.
4. Копитова І. В. Оцінка оптимальності організаційної структури управління при зміні стратегії підприємства, Ефективна економіка. - 2014.           - № 5. - URL: http://nbuv.gov.ua/UJRN/efek_2014_5_80
5. Бобровник В.М. Теоретичні аспекти дослідження категорії «організаційна структура управління організації». Вісник Хмельницького національного університету. Економічні науки. 2007. №2. С. 166-170.
6. Небава М. І., Ратушняк О. Г. Менеджмент організацій і адміністрування : навч. посіб. ч. 1 – Вінниця : ВНТУ, 2012. URL: https://web.posibnyky.vntu.edu.ua/fmib/1nebava_menedzhment_organizacij_administuvannya_ch1/index_3.htm
7. Бандурина А. Є. Деякі аспекти удосконалення системи управління підприємством з використанням інформаційних технологій. 2012. С. 35-36
8.  Гладунський В. Н. Системний підхід до розроблення і прийняття управлінського рішення, Економіст, 2017. – №12. – С. 200 – 207.
9. Бондаренко О.О. Трудова мотивація: проблеми та розвиток, Економіка та держава, 2018. – №4. – С.64 – 66.
10. Сиченко В. В., Рибкіна С. О., Соколова Е. Т., Сучасні тенденції розвитку організаційних структур у системі управління закладами вищої освіти. Публічне управління та митне адміністрування. 2020. №4 (27)С. 63-68.
11. Овчаренко Є. І., Богданов Р. І. ,Формування організаційної структури служби економічної безпеки підприємства, Вісник Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля. – 2017. – № 6 (236).             – С. 175-184..
12. Гладунський В.Н., Берегова Г. І., Адміністративні методи менеджменту, правила і закони логіки, Вісник Університету банківської справи Національного банку України, 2018. – № 1. – С. 97-101.
13. 10 Типів організаційних структур компаній URL: https://worksection.com/ua/blog/10-types-of-organizational-structures-for-companies.html
14. Організаційна структура та її візуалізація 18.06.2024 URL: https://hurma.work/blog/organizaczijna-struktura-ta-yiyi-vizualizacziya/
15. Брайловська О.О., Миронов А.А., Особливості господарювання ТОВ «КИЇВІНВЕСТПРОЕКТ» на ринку послуг, До світу через мови: матеріали Міжнародної науково-практичної відеоконференції, Київ : Вид. центр КНЛУ, 2022.
16. Бойчик І.М., Харів П.С., Хопчан М.І., Піга Ю.В. Економіка підприємства: Навчальний посібник для студентів економічних спеціальностей вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації. Друге видання, виправлене і доповнене – К.: «Каравела»; Львів: «Навчальний світ», 2014, 2018. – 298с.
17. Крухмаль О. В. Структура управління інноваційними процесами в комерційних банках URL: http://dspace.uabs.edu.ua/bitstream/123456789/6331/1/Z_T_8_2003.pdf
18. Балабанова Л.В., Сордор О.В. Управління персоналом: Навч. посібник. – К.: ВД «Професіонал», 2019. – 512 с.
19. Голобородько Ю.Л., Іванова К.В, Вдосконалення системи логістичного  менеджменту, Вісник НАУ, 2019. – №2. С. 33-39.
20. Гарафонова О. І. Управління змінами: теорія, методологія та практика: монографія. Київ: КНУТД, 2014. – 364 с.
21. Продіус І.П., Пріступа М.П., Удосконалення організаційної структури управління промислового підприємства. Економіка: реалії часу. 2012. № 3-4. С. 17-22
22. Рогач О. І., Глобальні ланцюжки створення вартості багатонаціональних підприємств. Internationalrelations, part “Economicsciences”, 2017. – №10. URL:  http://journals.iir.kiev.ua/index.php/ec_n/article /view/3278
23. Наказ Державної митної служби України від 29.10.2020 № 489 «Положення про Дніпровську митницю», Офіційний сайт Державної митної служби України URL: https://customs.gov.ua/documents/pro-zatverdzhennia-polozhen-pro-teritorialni-organi-derzhmitsluzhbi-237
24. Автоматизована система митного оформлення «Інспектор».
25. Основні бюджетоформуючі товари. Офіційна сторінка Дніпровської митниці на Facebook. 
URL: https://www.facebook.com/share/p/15RCTBTMFv/
26.  Імпортні операції за січень-листопад 2024 року. Офіційна сторінка Дніпровської митниці на Facebook. 
URL: https://www.facebook.com/share/p/18WUGfYqEq/
27. Надходження митних платежів до держбюджету. Офіційна сторінка Дніпровської митниці на Facebook. URL: https://www.facebook.com/share/p/17wibdzh5B/
28. Наказ Дніпровської митниці від 08.08.2024 № 265 «Про розподіл обов’язків між керівником та заступниками керівника Дніпровської митниці»
29. Наказ Державної митної служби України від 20.12.2024 № 1347 «Про схвалення Політики моделювання бізнес-процесів (МБП) Державної митної служби України»
30. Наказ Дніпровської митниці від 09.12.2024 № 365 «Про проведення перевірки рівня митних компетенцій»
31. GEMET, Пілотний проєкт URL: https://www.eionet.europa.eu/gemet/uk/themes/